Så er der morgenmad.
Jeg rejser. Jeg ville bare sige farvel.
Jeg siger det igen: Held og lykke, hav det godt, farvel.
Det har været hyggeligt.
Værsgo.
- Tak. - Det var så lidt.
Jeg skal tale med chefen for Secret Service.
- Kan jeg sætte taskerne et sted? - Derinde.
Tillykke. De har klaret en svær opgave flot.
Tak. Så svært var det nu heller ikke.
Sommersville i Ohio er ikke universets centrum, men der er rart.
0g som mrs. Carlisles livvagt fik jeg også tid til at læse lidt videre.
Nu håber jeg på en mere aktiv opgave, måske i Det Hvide Hus.
Eller kriminalarbejde i New York eller L.A.
Skal vi ikke sætte os?
Joan.
- Må vi bede om lidt kaffe? - Naturligvis.
Hvordan har hun det for tiden?
I offentligheden bliver hun tilbedt, -
- men privat kan hun være svær at have med at gøre.
- Men De klarede det. - Ja, det må man sige.
Jeg misunder ikke min efterfølger.
Jeg arbejdede under hendes mand, så jeg har set hende fra bedre sider.
Man kan vel sige, at hun er flere forskellige personer.
En af dem har spurgt præsidenten, om De kunne blive hos hende.
Præsidenten?
Jeg kan ikke klare tre år til. Ikke engang tre minutter.
Det er den værste opgave, der findes.
Så har vi et problem, -
- for præsidenten beder Dem gøre det som en personlig tjeneste.
Og hvis jeg afslår?
Så ringer jeg og siger det.
Tænk over det, så ser jeg til kaffen.
- Hvem har avisen? - Jeg læser lige mit horoskop.
Hun kan mærke, hvis andre har læst den før hende.
Godmorgen, Doug.
- Hvad laver du her? - Det er en lang historie.
- Alt vel i Washington, Doug? - Skal du hente dit accoutrement?
- Tal engelsk, Fred. - Skal du hente dit lort?
- Rygning forbudt, Earl. - Hvorfor? Hun kommer aldrig her.
Det er bare en regel.
Personlig er jeg chokeret over at se dig her.
Jeg troede, du var Jackies livvagt og stod foran The Russian Tearoom, -
- mens hun spiste kager og sludrede med sine berømte venner.
- Værsgo, Frederick. - Jeg gør det i dag, Fred.
Godmorgen.
Morgenmad.
Kom ind.
- Douglas, min søde. - Ja?
Du tabte vist nogle af mine ting. Vil du venligst samle dem op igen?
Ja.
Det var flinkt, min dreng.
Har jeg stadig indflydelse i den onde by?
- Med al respekt... hvorfor mig? - Fordi jeg synes om dig, Douglas.
0g jeg er lidt såret over, at man er så ivrig for at slippe for mig.
Jeg vil nødig såre Dem, mrs. Carlisle, -
- men min opgave er fuldført, og jeg vil tilbage til Washington.
Washington er en blindgyde, -
- medmindre man kun er ude efter penge, og det er du jo ikke.
- Jeg vil gerne tilbage. - Beklager, jeg skal bruge dig her.
- Mrs. Carlisle? - Ja...
Jeg er kommet frivilligt. Som SAMB kunne jeg have afslået.
- Hvad er SAMB? - Det ved De udmærket.
- Nej, det gør jeg altså ikke. - Jo, De gør.
Du skal ikke fortælle mig, hvad jeg ved.
Hvad er en samb?
S-A-M-B står for Særlig Agent Med Beføjelser.
Javel, ja. En særlig agent. 0g oven i købet med beføjelser.
Det må jeg nok sige.
Det er ikke tit, man møder en særlig agent, der også har beføjelser.
Og hvorfor har han beføjelser? Fordi han er noget ganske særligt.
Du er ikke kommet frivilligt. Du ville helst være langt væk herfra.
Jeg har spændende nyt.
Jeg har en hjernesvulst, der ikke kan fjernes.
Jeg har købt et Scud-missil til jer.
Vi skal i operaen i Columbus. Hvilket udsagn er sandt?
Hvornår?
Jeg vil gerne køre til Columbus på fredag om en uge.
- Det er rart at se, De kommer ud. - Er det?
- Ja. - Tak. Det er meget nedladende.
- Opera er ikke noget for dig, vel? - Nej.
Nej, du er en typisk amerikaner.
Du vil vel hellere se "Mr. Ed" i tv.
Sig mig, hvis du skulle vælge mellem opera og "Mr. Ed"...
Så ville jeg vælge "Mr. Ed". Uden at tøve.
- Du er så ærlig. - Jeg gør mit bedste.
Godt for dig, agent Dougie. Læg min rose på bakken og forsvind.
Som du kan se, er jeg travlt optaget.
Javel, ma'am.
Jeg skal nok sige det til ham, lige så snart jeg ser ham.
Farvel.
- Hej. Hun vil tale med dig. - Jeg kommer jo lige derfra.
Hun har sagt til præsidenten, at hun vil beholde mig.
- Hvorfor? - Fordi hun synes om mig.
- Tror du, det er derfor? - Man kan aldrig vide med hende.
Sagde hun, at hun syntes om mig?
Det er ikke det. Hun frygter, at nye folk vil bringe lidt orden i sagerne.
Jeg er velafrettet. Hun slipper mig aldrig.
- Doug... - Min herre kalder.
Doug. Kom og se.
I Aqua Dulce blev der i dag åbnet ild kort efter klokken 14.30.
Præsidenten blev straks kørt bort...
Se. Antiterror-folk over det hele.
Er de bevæbnede mænd agenter?
- Hun siger, det er vigtigt. - Sig, jeg kommer om et kvarter.
Han kommer om et kvarter. Mrs. Carlisle...?
- Du må hellere gå derop. - Vil hun have chokolade? Juice?
Er vi måske en flok tjenere? Vi skulle være der.
Jeg har den.
- Jeg kommer. - Jeg klarer ikke tre år til.
Jeg har sagt, jeg ikke vil se skydevåben herinde. Ud med den.
Hvor vover du at tage en pistol med herind?
Undskyld, mrs. Carlisle.
- Alarmen må kun benyttes... - Jeg bruger den alarm, som jeg vil.
Den generer naboerne.
- Hvad vil De? - Jeg vil spille golf.
- Hvad? - Golf. Det er en sport.
Min mand og jeg spillede ofte.
- Det er tre grader udenfor. - Hav bilen klar om en halv time.
- Javel, ma'am. - Tak.
Smut så med jer.
Kimberly.
Vil du være rar ikke at stå der?
Derover, så jeg kan se dig. Var du ikke livvagt for Ford eller Agnew?
De lavede aldrig andet end at spille golf. Hvilket var godt for landet.
Nej, jeg var for ung. For ung til at være deres livvagt.
Hen i golfvognen. Nu.
Hvad sker der? Hun murer sig inde i fem år, og nu spiller vi golf.
Og vi skal i operaen.
- Hvad bliver det næste? - Synkronsvømning.
- Stille. Vi prøver faktisk at putte. - Undskyld.
Gør jer dog nyttige. Kom og hold flaget.
Put.
Vil du være rar at hente den første bold, Doug?
Jeg er livvagt, ikke caddie. Hvis De vil have bolden, så hent den selv.
Ralph.
Jeg synes, De skal vide, at jeg vil arbejde efter reglerne.
Ingen ærinder, ingen snacks, og vi lægger ikke vores våben fra os.
Hvis De ikke bryder Dem om det, så bed Washington sende en anden.
Pas nu lidt på. Du er ude, hvor du ikke kan bunde.
Tag over her. Jeg må op i klubhuset.
Jeg sagde det til hende:
"Slut med golf, slut med snacks, slut med at lægge våbnene."
Sagde du det?
Ikke ordret, men jeg sagde, at vi ville følge reglerne fra nu af.
- Fandt hun sig i det? - Hun sagde ikke et kvæk.
Hun bad mig finde en bold, så jeg sagde: "Jeg er ikke caddie."
- "Du kan selv finde din bold." - Er du åndssvag?
- Nej, og nu skal I høre hvorfor. - Telefon.
- Hallo? - Mr. Chesnic?
Nu kommer præsidenten.
- Hallo? Er det dig, Doug? - Ja.
- Hvordan går det? - Fint, og Dem?
Tess Carlisle har ringet til mig. Jeg ved godt, at det lyder skørt, -
- men har du knækket nogle af hendes blomster?
- Er du der, Doug? - Ja.
- Det var vist en buket roser. - Nej, det var ikke en buket.
- Hvor mange så? - Kun en.
- Javel. Og du knækkede den? - Nej.
- Hvad gjorde du så? - Jeg fjernede blot knoppen.
- Fra hendes blomst? - Ja.
Nå, lad det ligge et øjeblik. Jeg var hendes mands vicepræsident.
Jeg står i dyb gæld til dem. Hun støttede min nomination.
- Lad os få det til at glide, ikke? - Jo, helt sikkert.
Først kan hun ikke leve uden dig, og dagen efter ringer hun grådkvalt.
- Har I noget sygt kørende? - Nej...
Hvis hun ringer igen, bliver du livvagt for min hund, forstået?
Jeg har det vigtigste job i verden, -
- så det er latterligt, at jeg skal ringe til dig på grund af en blomst.
- Får du det ordnet? - De kan regne med mig.
Tak, Doug. Det var det, jeg ville høre. Hav en god aften.
Mrs. Carlisle, her er Deres rensetøj og en Whopper.
- Hvem har skrevet operaen? - Mozart.
Jeg har set en film om ham. Han var en idiot.
Til slut i filmen kommer der en med en maske på og besøger ham.
Mozart bliver så forskrækket, at han falder død om.
- Tåbeligt, ikke? - Jeg ved ikke, Lee...
- Her. Nu må du ikke skyde dig selv. - Meget morsomt.
God jagt.
Nå?
Beklager, ma'am.
Herovre, ma'am.
Sluk motoren.
Start motoren.
- Earl, kan du godt lide dit arbejde? - Ja, meget.
Det er ikke tilladt at sidde bag føreren.
End ikke præsidenten gør det.
Solen kommer til at skinne ind i den anden side.
De kan sidde på den rigtige side, men lidt hen mod midten af sædet.
Niks.
Vi kører ikke, før De sidder, hvor De skal og har spændtsikkerhedsselen.
Lad hende dog sidde på køleren, hvis hun vil.
Kør, Earl.
Vi kører.
Disse familieudflugter er altid så stressende.
Aldrig har jeg oplevet noget så pinligt.
Jeg vil hjem, og jeg viser mig aldrig i Columbus igen.
Javel, ma'am.
- Jeg prøvede bare at hjælpe. - Jeg vil ikke have jeres hjælp.
Hvornår forstår I det?
Jeg vil bare have hendes autograf.
Skriv til denne adresse, så får De et signeret billede.
Et billede? Vidunderligt.
Tusind tak. Jeg håber, I nød operaen, lige så meget som jeg gjorde.
Jeg har ombestemt mig. Vi bliver i Columbus i nat.
Er det ikke lige meget, hvor hun sidder?
Chaufføren og jeg skal kunne se hende.
Det er ikke det, jeg spørger om.
Det her er en pærelet opgave. Det er dødkedeligt, men pærelet.
Hvorfor risikere karrieren på grund af det fis?
Fordi mit arbejde skal gøres rigtigt, ellers kan det være det samme.
Du har ret.
Men opfør dig ordentligt. Hvis hun ringer til præsidenten igen...
- Bliver jeg livvagt for hans hund. - Fis. Så er du færdig.
Og de private vagtselskaber kræver, at man kan løfte 4000 kilo.
Det her er en god tjans. Du tager det for personligt.
- Det er ikke personligt. - Jo. Hun aner ikke, vi andre er til.
- Hvordan har hun det? - Fint. Men...
Skaf dem af vejen.
Hvad så med Ali mod Tyson?
Teknisk knockout til Ali i 8. omgang.
Mrs. Carlisle mod Nancy Reagan?
Knockout til mrs. Carlisle i 6. Omgang. De er forskellige boksere.
Nancy kan ikke knockoute. Hun brugersvidende venstrestød.
0g altid i ansigtet.
Mrs. Carlisle er en danser, totalt uforudsigelig.
Man tror sig sikker, men så kommer højrehånden, og Nancy er færdig.
- Jeg tror, du har ret. - Jeg ved, jeg har ret.
Ralph, er du sød at hente et stykke chokolade til mig?
- Earl... kør. - Det kan jeg ikke.
Hvem ansatte dig? Dem eller mig?
Hun er kørt.
Earl... Earl.
Kør ind til siden, for fanden.
- Undskyld, Doug. - Nej, det er min skyld.
Jeg burde have forudset det...
Lige et øjeblik, agent Chesnic, så sætter jeg dig på medhør.
- Er der andre til stede? - Nej, jeg øver mig bare i at putte.
- Hvad kan jeg gøre for Dem? - Efterlys mrs. Carlisles bil.
Det er en Lincoln '92, indregistreret i Ohio, KHO 362.
Den er sidst set kørende øst mod Chester ad frakørsel 71.
Lige et øjeblik. Har jeg forstået det ret?
Har I Secret Service-gutter mistet præsidentens kone igen?
Der er ingen grund til bekymring. Hun er i sikkerhed med sin chauffør.
Men ifølge reglementet skal vi... underrette Dem.
Ja, selvfølgelig. Vi går straks i gang.
Agent Chesnic... mrs. Carlisle er ret svær at holde styr på, ikke?
Altså af en pensionist at være.
Hallo?
Doug, lad os lige slentre lidt i haven, inden vi snakker med ham.
Doug?
Gå ind og bed Earl komme ned på kontoret.
I er vel gale på mig, men hvad kan jeg gøre? Jeg er jo bare chauffør.
- Du er færdig. Vidste du det? - Nej.
Hvorfor ved du ikke det, din lille skid?
Fordi hun sagde, jeg ville blive fyret, hvis jeg ikke kørte.
Hør her. I kommer og går, men jeg bor her, -
- og det er hendes skyld, jeg har arbejde.
Jeg prøver altid at snakke hende fra det, men jeg har ikke noget valg.
Du er fyret, Earl. Det kan jeg love dig for.
Kom ind.
- Havde De det sjovt i dag? - Den tone vil jeg ikke høre.
- Det er fjollet. - Hvad?
At jeg må flygte for at få én times privatliv?
- Eller at man taler ned til mig? - Jeg har fyret Earl.
- Det er sket to gange nu. - Nej.
Han er ansat af Secret Service. Kok og sygeplejerske er ansat af Dem, -
- men han arbejder for os, og han er fyret.
Han arbejder for jer, fordi jeg bad jer ansætte ham. Og han bliver.
De må lade mig gå. Jeg kan ikke udføre mit arbejde.
Som du vil. Det står dig frit for at gå.
- Tak. - Det var så lidt.
- Farvel, mrs. Carlisle. - Farvel.
Hvis jeg lover aldrig at stikke af igen, er det så godt nok?
- Jeg beklager, men jeg... - Doug, jeg kørte jo bare en tur.
- Det var skørt. - Nemlig. Du skulle prøve det.
Få en kæreste, få en martini eller kør med kalechen nede.
Eller lad være med at hundse med en træt gammel enke.
Jeg beklager, men reglerne... - Fint.
Så gå bare.
Så er der en pistolmand mindre. Tag hele bundtet med dig.
Vi er ikke pistolmænd, mrs. Carlisle.
Og da jeg ikke kommer tilbage, vil jeg minde Dem om, -
- at De kan afslå beskyttelse. Men det ved De vist allerede.
Genialt sagt, Doug. Tror du, jeg ville slippe af sted med det?
Det er set før. Men jeg tror, De kan lide det.
Jeg tror, De kan lide at have syv mænd at hundse med døgnet rundt.
Få en kæreste...
Hvor vover du? Forsvind øjeblikkeligt.
Og bliv væk.
Det er fra Air Force One. Nu kommer præsidenten.
- Doug? Hvordan går det? - Fint og De?
Dårligt. Jeg er på vej til London. Jeg burde arbejde på en tale, -
- men nu er der igen problemer med Tess Carlisle.
Hun har nægtet bevogtning. Hvor satan har hun fået den idé fra?
Hun er folkeeje. Vi to ved, hun er irriterende, -
- men det er vælgerne, der afgør det. Og de kræver beskyttelse.
Sæt nu, en sindssyg bryder ind og skærer halsen over på hende?
Hvordan tror du, jeg ville stå så?
Få det ordnet. Jeg regner med dig, og det gør fædrelandet også.
- Jeg går straks i gang. - Tak. Det var det, jeg ville høre.
Næste gang du er i byen, så kom forbi Det Hvide Hus til middag.
- Det ville være mig en ære. - Hav det nu godt. Farvel.
Hun bad os skride og tage flaget med. Våbnene er i bilen.
- Jimmy? - Er det dig, Doug?
- Ja. Luk op. - Nej, Doug.
Jeg har præsidentens bemyndigelse.
Og hvad så? Vi har mrs. Carlisle her.
Frederick her. Hør godt efter.
Jimmy og jeg har taget mrs. Carlisle som gidsel. Vores krav er følgende:
100 dollars i ikke-noterede sedler, -
- en helikopter, ens sportsjakker -
- og en video med filmen "Gigi". Hører du efter, Doug?
Dav, Earl. Vil du ikke gøre mig en tjeneste og tale med mrs. Carlisle?
- Du skylder mig en undskyldning. - Sikkert. Vil du tale med hende?
- Hun vil ikke tale med nogen. - Sig til, hvis hun vil ud.
Jeg venter i bilen.
Tag du bare hjem, Barbara. Også I andre.
Vi tre fordeler os.
Lee tager Maple Street, Ralph tager bagsiden af huset, og jeg bliver her.
- Det her er åndssvagt. - Har du et bedre forslag?
- Lågen går op. - Modtaget.
Så ruller vi. Hun kører mod vest.
Earl, kør ind til siden.
- Hvad laver du? - Vi må snakke sammen.
Jeg tog imod dit forslag. Lad mig være i fred. Kør, Earl.
Vent her.
- Jeg har talt med præsidenten. - Jaså?
- Han sagde, De skulle... - Hold dig fra mig.
Javel, ma'am.
Ja.
Tak. Barry...
Det er Ralph. Min vagt slutter nu. Hun har slet ikke været ude.
Frederick sagde, at mrs. Carlisles søn kommer i morgen. Slut herfra.
- Barry. Hej, min skat. - Hej, mor.
- Hvor er det dejligt at se dig. - Jeg har savnet dig.
- Kom ind med bagagen. - Fortæl mig om dit arbejde.
Det er det bedste projekt, jeg har set i mange år.
125 huse til pensionister. Nogle er dobbelthuse, andre fritliggende.
Priserne ligger fra 125.000 $ til 799.000 $ for fire soveværelser.
Halvdelen af husene har udsigt til golfbanen, anlagt af Taylor Frye.
Det er et gennemsundt projekt. Kvalitet af første klasse.
Det eneste problem... Nej, jeg ser det faktisk som en mulighed...
Nogle folk i ledelsen gik ned under bankskandalerne for nogle år siden.
Så vi vil vise folk, at vi er bundsolide.
En mulighed er at få folk som dig til at sige god for projektet.
Måske bare et brev, hvor du skriver, at det er et godt projekt -
- for ældre mennesker, der vil nyde alderdommen i solen.
Eneste minus er, at banken er på tværs på grund af de uheldige lån.
Vi må vise folk, at de kan fæste lid til Hacienda Palms-konceptet.
Nej.
Hvad?
Jeg sagde nej.
Præsident Carlisle har fået det mandat, han ønskede.
Det ligner mere en kroning end en nomination.
Jim Carlisle har fuld opbakning fra de delegerede...
... i deres hjem i Sommersville.
De to traf hinanden på college og forelskede sig.
Tess Carlisle var mønsterelev, mens Jim fik dårlige karakterer.
Præsidenten tog fri fra Kongressen og hilste på disse pigespejdere.
Ekstranyheder. Præsidenten fik et hjerteanfald...
Her ser vi stabscheferne -
- og på første række præsidentens datter, Theresa, og hendes mand...
De har to børn og bor i New York.
Ved siden af mrs. Carlisle sidder sønnen Barry,, -
- der er succesrig forretningsmand i Arizona. En meget trist dag.
En meget trist dag.
- Jeg blev bange. De kom snigende. - Vel gjorde jeg ej.
- Jo, De gjorde. - Nej.
- Hvor kom De fra? - Lågen, og nu går jeg tilbage.
Vent, mrs. Carlisle.
- Jeg tog fejl. - Det gør du tit.
Ja, men jeg tog gruelig fejl med hensyn til Deres beskyttelse.
Nej, der havde du ret. Tror du, skatteyderne ved, hvilke summer, -
- der bruges på bevogtning af ekspolitikere og deres koner?
Det er uhyrligt. Biler, lønninger... skrækkeligt.
- Det er typisk. Spild af penge. - Kan vi tale sammen et øjeblik?
- Om hvad, Douglas? - Om at vi flytter ind igen.
- Nej. - Hvad var det, De kom herud for?
Jeg ville høre, om du ville have en kop kaffe.
Kaffe holder mig vågen, selv koffeinfri.
Jeg vil godt have en drink.
Jeg drikker lidt en gang imellem.
- Vidste du det? - Nej.
Nå, men det gør jeg.
Hvis jeg fandt en flaske, ville du så være med på en highball?
Ja tak.
Du er en rigtig vildbasse.
Jeg taler næsten aldrig med min datter.
Desværre er mit forhold til min søn ikke stort bedre.
Jeg bebrejder dem det nu ikke. Børnene blev taberne.
Vi fik guvernørboligen, -
- så kom han i Senatet, og så fik vi Det Hvide Hus.
Og de fik en højst besynderlig barndom.
Jeg siger "vi". Jim og jeg var makkere.
Du ved vel, hvor afhængig han var af mig i Det Hvide Hus?
Ja. Det var almindelig kendt.
Du kendte vel også til min mands sidespring?
Du troede ikke, At jeg vidste det, vel?
Gjorde du?
Ingen troede, jeg vidste det, vel?
- Lad det være vores hemmelighed. - De kan stole på mig.
Det ved jeg godt. Douglas, nu skal vi ud.
Nu har vi snakket nok om mig.
- Nu skal vi snakke om dig. - Mig?
- Der er ikke meget at fortælle. - Selvfølgelig er der det.
Hvordan er det at være hende kællingen Tess Carlisles livvagt?
Det må være ret gak. En eneboer, der spiller golf i snestorm.
Bare det grundlæggende. Familie?
Min far er pensioneret politimand. Min mor var indkøber i et varehus.
Gift en gang... i syv måneder.
- Kom nu, Douglas... - De har kigget i mit dossier.
Min mand fortalte mig det. Jeg kigger ikke i folks dossierer.
Gjorde det ondt, eller var det bare en flirt?
Alle vidste, hvordan hun i virkeligheden var, undtagen mig.
Det gør mig ondt.
Jeg tier om det, fordi det er flovt, at ægteskabet holdt i så kort tid.
Stol på mig, Hemmelige Agent.
Særlig Agent Med Beføjelser.
Tillykke, Douglas. Du har været rigtig slem, men nu er alt tilgivet.
- Hvad fik hende til det? - Det faktum, at hun synes om mig.
Jimmy, skinke og æg. Godmorgen, d'herrer.
Godmorgen, mrs. Carlisle.
Præsidenten kommer. Vi må træffe forberedelser.
Hav bilerne og maskingeværerne klar om en time.
Frederick... måske lidt mavebøjninger.
Det er skønt, at præsidenten kommer til indvielsen af den sidste fløj.
Jeg synes, det er en storm i et glas vand, -
- men hvis præsidenten insisterer, vil jeg da tilbyde min assistance.
Hvor skal det foregå?
Jeg havde tænkt mig at slå et telt op udenfor ved Deres mands grav.
Jeg overlader trygt hvervet til Dem, -
- men jeg ville holde det i læsesalen foran min mands portræt.
0g så ville jeg servere forfriskninger i biblioteket.
Hvad synes De om det?
Det lyder også... rart.
Endnu en gang tak.
I glæder jer vel til, at præsidenten skal besøge os fattige landboere.
Ja, jeg får mulighed for at få mine folk på tæerne igen.
Synes du også, de er kedelige?
Hvilken af dem her signalerer elegant foragt og dog alvorsfuld interesse?
- Den. - Du er god, meget god.
Vi bliver seks indenfor og ti udenfor. Men vi leder og fordeler.
De får deres ordrer af os.
Vil hun genkendes i dag?
I kender hende ikke.
Der er ingen pris på.
Det er Bobby fra kolonialvarer. Vi skal bruge en pris på dåseærter.
- Dåseærter...? - Der er tilbud, to for 59 cent.
Der er tilbud, to for 59 cent.
Modtaget. To dåser for 59 cent.
- Men jeg skal kun bruge en. - Hun skal kun bruge en.
- Hvad koster en dåse? - Det samme. Det er to for ens pris.
Der er to for ens pris, så tag to.
Modtaget, men vi har vist mistet interessen. Slut fra kolonialvarer.
Der er nogen, der ryger.
Man ryger i et supermarked.
Har I tænkt jer at gøre noget ved det?
Jeg vil have en farveskylning. Ikke blå.
Hvis det bliver blåt, Klipper jeg det hele af.
DET HVIDE HUS
De må hellere give den til hende.
De er hendes sekretær.
Fantastisk farve.
- Kom ind. - Mrs. Carlisle...
Hej, Douglas. Vi er herinde.
- Mrs. Carlisle... - Kom nu bare ind.
- Hvad synes du? - Det er smukt.
Jeg kommer med en fax fra Washington.
- Det er fortroligt. - Vil du vente udenfor et øjeblik?
Præsidenten kommer ikke. Presserende statsanliggender.
Nå... så kan vi tage det roligt.
- Sender de nogen i stedet? - Handelsminister Yvonne Boyer.
Godt, så får I det meget lettere.
Vil du bede frisøren hente sine ting?
Min mand ville være særlig stolt af, -
- at dette er et sted, hvor man læser og fordyber sig.
Det ville han have værdsat.
Jeg er stolt af, at denne smukke gamle bygning -
- igen kommer til ære og værdighed. Det tiltaler mig.
Måske fordi jeg selv er ved at blive gammel.
Til slut vil jeg takke Yvonne Kiki Hernandez-Boyer, -
- for at hun kunne afse tid til at være sammen med os i dag.
Tusind tak, fordi du kom, Kiki. Du gør os alle ære med dit selskab.
Godmorgen.
Kom ind.
Jeg vil gerne på skovtur ved søen i morgen.
De har lovet sne i morgen.
Vi kan jo ikke bare sidde og vente på sommeren, vel?
Jeg ville sætte pris på, at kun du tog med.
- Det er i orden. - Tak.
Er det her bedre end "Mr. Ed"?
- Det er ved at blive koldt. - Må jeg godt sidde lidt alene?
Mrs. Carlisle?
Ma'am...?
Jeg henter stolen.
Stop, Earl. Fandens.
Er de kommet? Er de kommet hjem?
- Mrs. Carlisle? - Ja.
- Nej. Er I ikke sammen? - Nej. Kontakt de andre og hent mig.
- Er de kommet? - Nej.
- Hvornår kørte de? - For to og en halv time siden.
Er de kommet, Tom? Ring til sherif Jansen og færdselspolitiet.
Sig, de bare er ude at køre for sjov, -
- men at der ingen livvagter er hos mrs. Carlisle. Tak.
- Washington? - Nej, vi giver dem en time til.
Fanden tage hende for det her.
Godt, Barbara...
Så ringer vi til Washington.
Det er mit livs værste øjeblik.
Hvis hun er kidnappet, må det have været planlagt i månedsvis.
- Er der sket noget mistænkeligt? - Nej.
- Slet intet? - Nej.
Jeg ringer til præsidenten, Når vi kommer frem.
- Vi er ikke fremme før midnat. - Bare rolig. Han er oppe.
Tak, fordi I kom.
Undskyld.
Vil De venligst lægge noget under, så bordet ikke bliver ridset?
Doug, kom lige herind.
Charles Ivy, CIA. Doug har ansvaret for mrs. Carlisles sikkerhed.
Hr. Præsident, agent Doug Chesnic er her.
- Vil han tale med mig? - Nej.
Hvorfor har hun en fuldtidsansat sygeplejerske?
Hun har haft svimmelhedsanfald de sidste par år.
Han sørger for hendes medicin og for, at hun spiser ordentligt.
Syv toptrænede mænd, der ikke kan passe på en gammel dame.
Jeg væmmes.
Doug... Sherif Jansen er i telefonen.
- Hvem? - Den lokale sherif.
- Hvad vil han? - Det er til agent Chesnic.
Tag den i køkkenet, Doug.
De har fundet bilen på en landevej. Chaufføren var bevidstløs.
Han er på vej til hospitalet.
Mrs. Carlisle var der ikke.
Hr. Præsident, Tess Carlisle er blevet kidnappet.
Den politimand, der fandt bilen, har udvasket hjulsporene.
Regnen gør det umuligt at tage fingeraftryk.
Vi har ikke mere at gøre her.
I vil vel godt vide, hvad der sker.
I bilen blev der fundet en sprøjte, -
- der har indeholdt stærke bedøvelsesmidler.
Ketamin og ativan. Almindelige stoffer, der er nemme at stjæle.
Sammen kan de slå en mand ud på ti sekunder.
En stor nok dosis holder en bevidstløs i seks-syv timer.
Det stemmer med det tidsrum, chaufføren var bevidstløs.
Det er et godt tegn, at de bedøvede ham i stedet for at slå ham ihjel.
Læsionerne i nakken er interessant nok brændemærker.
Begge mærker er halvmåneformede og lidt mindre end en 25-cent.
Mine venner i CIA mener, det er en signatur -
- fra en mellemøstlig terroristorganisation.
Vi har talt med mrs. Carlisles læge.
De piller, hun tager mod svimmelhed...
Det er mere alvorligt.
Hun har en hjernesvulst, der ikke kan fjernes.
Vidste I det?
Vi får de tekniske rapporter i eftermiddag.
Der lå en seddel i handskerummet. De kræver 15 millioner dollars.
Det var sådan set det, bortset fra...
Vi skal bruge de her lokaler. I kan godt tage hjem.
Det er nok det bedste at gøre.
Lad os tage vores personlige ting og tage hjem.
En flok arabere i Sommersville ville blive opdaget inden for ti minutter.
Hvad så med sprøjten?
Professionelle ville aldrig efterlade den. Det må være gjort med vilje.
Hvor længe har hun været væk?
22 timer og 30 minutter.
- Må jeg køre med dig, Doug? - Ja.
Mrs. Carlisle ansatte mig...
Ja, Kimberly. Vi skal nok finde hende.
...da andre ville ikke have mig.
Gør det kort.
Hør engang. Mrs. Carlisle sidder bag i bilen, ikke?
Hvis hun blev overfaldet, ville hun sætte sig til modværge.
Hvad har hun, der kan bruges som våben?
Cigarettænderen. Den laver små halvmåneformede brændemærker.
- Har I nogen spor? - Vi afventer de tekniske rapporter.
Hvis jeg kan hjælpe, mr. Shaeffer...
...eller Doug, så bare sig til.
Må vi lige se din hals?
- Ja... hvorfor? - Det er bare så mærkeligt.
Jeg henter en sygeplejerske til at ordne forbindingen.
- Hvad er nu det? - Han vil bare se brændemærkerne.
Han tror, det er nøglen til opklaringen.
- Brændemærkerne? - Ja.
Jeg har sagt, jeg ikke ved, hvor de Kommer fra, fordi jeg var bevidstløs.
Sæt dig op.
- Hvad mener I så? - Om brændemærkerne?
- Vi har nogle ideer... - Hvilke?
Det er bare ideer.
Jeg håber ikke, I prøver at hænge mig op på det.
Det var ikke mig, der arrangerede turen med kun én livvagt til stede.
Og det var heller ikke mig, der hadede mrs. Carlisle.
Det var agent Chesnic. Har han fortalt jer det?
- Hadede du hende? - Det er ikke ordet.
- Jeg synes vældig godt om hende. - De skændtes konstant.
- Skændes man normalt med sin... - Nej.
Selvfølgelig ikke. Du skulle hellere afhøre ham. Han hadede hende.
Hun behandlede dem dybt uforskammet.
Hun smed dem ud for et par uger siden.
- Må jeg bede om en cigaret? - Beklager, jeg ryger ikke.
- Hvorfor er du pludselig så oprørt? - Jeg er ikke oprørt.
Ville du ikke være det i mit sted?
Godt nok er jeg kun chauffør, men jeg kan godt regne ud, -
- at I ikke rejser, før I har knaldet en, uanset om han er uskyldig.
- Jeg ved, hvordan I arbejder. - Det var dig, ikke, Earl?
- Rend mig, Dougie. - Det var ikke nemt, vel?
Få ham ud. Jeg finder mig ikke i det.
Men du skal vide, at FBI nu betragter dig som mistænkt.
- Få dig en advokat hurtigst muligt. - Jeg kan godt klare mig selv.
- Hvor er hun? - Tal med min advokat... Dougie.
Vi har ikke flere spørgsmål, men du skal stå til rådighed for os.
Doug... gør nu ikke noget dumt.
- Hvor er hun? - Jeg ved det ikke.
Vi er de gode. Vi laver ikke sådan noget.
I har kun mig som vidne, og nu vil han skyde mig.
Kom nu pistolen i hylsteret, Doug.
Få den så væk.
- Du er langt nok ude i forvejen. - Han siger, hvor hun er.
- Jeg ved ikke noget. - Det holder ikke alligevel.
Nu tæller jeg til fem... og så skyder jeg en tå af.
Så tæller jeg til fem, og så skyder jeg en til af.
Jeg ved ikke noget.
Er du sindssyg?
- Han talte ikke. - Fem, fire...
- Du kommer i fængsel, Doug. - Hør her. Hvis han er med i det...
- Skal vi tilkalde politiet? - Ja, og FBI.
Hvis han er med i det, ved hun det, og så er hendes liv intet værd.
De er nødt til at myrde hende. Vi kan ikke vente på hans advokat.
Fem, fire, tre, to...
- De har hende på en forladt gård. - En forladt gård?
- Det tror jeg ikke. - Jeg sværger.
Det er min søster og hendes mand.
Det var ikke min idé.
De fik mig til det.
Mrs. Carlisle har det godt, for min søster passer godt på hende.
De har ret til ikke at udtale Dem...
- Hun er herovre. - Hvor?
Hun er dernede.
Tag det af.
Har I begravet hende? Er hun i live?
- Ja, det tror jeg da. - Hun har siddet der i 30 timer.
Hun er ikke ung. Du må hellere begynde at bede.
Hvad har du gjort?
Rolig.
Få ham ud.
Se, hvor dybt det er. De havde ikke tænkt sig at grave hende op.
De ville holde hende i live et par dage, lukke for luften og så skride.
- Er det dig igen? - Vi vil grave. Det er vores ansvar.
Vent hellere udenfor. Lad eksperterne klare det.
Så grav. Giv dem skovlene.
Kom med skovlen.
- Her er noget. - Træk røret op.
Er hun der?
Mrs. Carlisle?
Skaf en motorsav.
Kom med sæbe, vand og tæpper. Ingen skal se hende i den tilstand.
Læg hende bagest i helikopteren.
Pas på.
Hurtigt. Pas på hovedet. Og gulvet er glat.
- Beklager, ikke flere nu. - Nej, vi skal med.
- Det går ikke. - Vi mødes på hospitalet.
- Hvad mener du, Doug? - Jeg ved kun, at hun er i live.
Er der nogen, der hedder Douglas Chesnic?
Doug Chesnic.
Hvad er der?
Hun er vågen. Hun vil ingen steder uden sine livvagter. Er det jer?
- Ja. - Kan I tage med?
Ja, det kan vi godt.
Lige et øjeblik.
Beklager, jeg må sætte nogle af jer af.
- Klarer hun den? - Det ser ud til det.
- Hvor har du været? - Jeg har ledt efter Dem.
Hvornår regnede du den med brændemærkerne ud?
- Efter22 timer. - Det var jo indlysende.
- Jeg var den eneste, der indså det. - Det tror jeg ikke på.
- Det er rigtigt. - Howard Shaeffer, FBI.
Det er Chesnics skyld, vi fandt Dem. Hvis ikke han havde skudt...
Skudt? Så fik du endelig skudt nogen, hvad, Douglas?
- Døde han? - Det var i tåen.
Efter al den øvelse...
- Hvis jeg må have lov... - Jeg vil godt tale med den herre.
Tak.
Jeg tager den. Sig til de andre, At jeg kommer lige straks.
- Hallo? - Præsidenten er i telefonen.
- Behandler de dig ordentligt? - Harold, tag dig af min livvagt.
Ja, han skød på et offentligt sted.
Det er lige meget. Han reddede mit liv. Jeg betragter ham som en søn.
- Du skal tage dig af ham, forstået? - Ja, men...
Og hvis der skulle ske mig noget, vil jeg have dit ord på, -
- at du tager dig af ham.
- Ja, Tess, jeg... - Tak, det var det, jeg ville vide.
Hav en god dag.
- Hvad er det? - Deres kørestol.
Det kan jeg se, men jeg får ikke brug for den.
- Ifølge reglerne skal De sidde her. - Jeg vil helst ikke sidde i den.
Jeg vil meget hellere forlade hospitalet på mine egne ben.
Jeg forstår, men ifølge reglerne...
Regler er ikke noget, der huer mig, så hvis jeg kunne få lov...
Mrs. Carlisle, jeg gør bare mit arbejde.
Jeg sætter mig ikke i den.
Hvis jeg må have lov at afbryde...?
Så hellige er reglerne vel heller ikke?
0g Tess...
Skrub så op i den stol.
Udmærket, Douglas. Du skal nok klare dig.